Попри те, що вчора в замку «Паланок» в основному лунала угорська мова, не надто важко було людині, яка нею не володіє, насмикати цитат або сюжетів з натяком на «імперські рефлексії».
Лише трішки нездорового бажання – і кілька «гарячих» матеріалів у кишені.
Тим паче, що інформполе вкрай підходяще для спекуляцій:
- головний гість митецької події в Мукачеві – міністр оброни Угорщини;
- на всю країну досі обговорюють рішення Берегівської райради;
- час від часу «вибухають» здебільшого інфантильні публікації про масову видачу угорських паспортів закарпатцям.
Мені важко говорити за усіх керівників Угорщини, але вчора я не відчув і не почув у замку «Паланок» жодних зазіхань на суверенітет та територіальну цілісність України. Навпаки, – привітність, пієтет, як до людини, яка звертається українською мовою.
Вчора угорці зібралися не на шоу, яким начебто мала стати прем’єра рок-опери «Ракоці».
Важко сказати, як українці відреагували б на «фанеру» та «символічні» декорації. Закарпатські угорці ж вітали артистів стоячи. Мабуть, тому що вони прийшли не споживати, а співпереживати – історію, культуру. Як одна велика родина.
Без сумніву, закарпатська громада угорців – це наше щеплення від радикалізму та дискримінації іншого.