Починається Великий піст. Поститися людям заповів Бог ще в раю (Бут. 2, 16-17).
Піст святої Чотиридесятниці встановлений апостолами в наслідування сорокаденному посту Ісуса Христа, у згадку про хресні страждання Спасителя.
Великий піст – Богом установлена десятина кожного року, а значить і десятина нашого життя, яку ми присвячуємо служінню Богу.
Особливою частиною святої Чотиридесятниці є перша седмиця. Як і Страсна седмиця, вона відріз-няється від основної частини Великого посту більшою строгістю.
Багато хто з перших християн протягом всієї Чотиридесятниці вживали лише хліб і воду. У наш час подібної строгості дотримуються в основному лише протягом першої та Страсної седмиці. Утри-мання від скоромної їжі та обмеження в її кількості, звичайно не є метою посту. Це лише засіб підкорити свою плоть духові і очиститися від гріхів.
Якщо через фізичні особливості організму (хвороба, вагітність, годування грудьми, відсутність ін-шої їжі …) не кожний може дотримуватись постанов церковного уставу відносно їжі в піст, то ніщо не завадить дотримуватись духовного посту: не осуджувати ближнього, не заздрити, не гніватись, не бути злопам’ятним, прощати образи, обмежити перегляд телепередач, блукання по інтернет-сторінках, відвідування розважальних заходів.
Суть посту краще всього розкривається в церковному богослужінні. Для того щоб налаштувати душі віруючих на подвиг Великого посту, допомогти прийти у покаянний, молитовний стан, не впадати у відчай від нашої гріховності, Церква встановила протягом перших чотирьох днів першої седмиці читати Великий покаянний канон преподобного Андрія Критського. Цей канон, який глибиною покаянних молитов сильно діє на серце і розум, чудово настроює на покаяння, відкри-ває наші духовні очі. Він показує, що Господь завжди дає нам можливість покаятися та очиститися від гріха.
Піст – час молитви й покаяння, коли кожен з нас повинен виклопотати у Господа прощення своїх гріхів.
У перший тиждень посту ми повинні заглянути у свою душу, поговорити із совістю і поставити собі завдання позбутися гріхів.
Чудова молитва Єфрема Сирина допоможе нам у цьому.
У пам’ять про чудесне спасіння християн від осквернення ідоложертовною їжею та нагадування, що Бог завжди піклується про тих, хто тягнеться до Нього, Церква встановила у першу п’ятницю Великого посту освячувати та роздавати людям коливо. Цим Церква ще раз прославляє Господа, який явив усім, що піст є Богом встановленою справою, а не вигадкою людей.
Молодій людині інколи важко зрозуміти значення і потребу посту. Часто з її уст можна почути такі вислови:
- Життя коротке, тому безглуздо свою молодість витрачати на видумки священиків.
-Людина вільна і навіщо обмежувати свою свободу постом?
-Гуляй поки молодий, а як постарієшся, підеш на пенсію – тоді і будеш поститися.
-Моя бабка все життя постилася і все рівно померла від важкої хвороби.
-Я вірю в Бога, нікому зла не роблю, навіщо ж мені поститися?
Молоді люди не визнають своїх гріхів, а якщо й визнають, то сподіваються в старості спокутувати їх. А якщо не доживемо до старості? Життя може обірватися в будь-яку хвилину. Воно короткоча-сне, часто проходить в гріхах, без покаяння. Бог стукає в наші серця (Апок. 3, 20), а ми не чуємо, не відгукуємося, а прийде час, коли ми будемо стукати в двері Господні: ”Відчиніть нам!”, почує-мо відповідь: “Я не знаю вас” (Мф.25,11-12). Задумаймося добре над цим. Молімося, каймося, причащаймося Святих Христових Тайн і старші люди, і молоді.
Наше життя не обмежується земним існуванням. Ми створені Богом для вічного життя з Ним у Царстві Небесному. А в Царство Небесне ніщо нечисте (гріховне) не увійде (Апок. 21, 27). Очиститись від гріховної нечистоти якраз і допоможе нам цей святий, спасительний Великий піст.
прот. Ігор Бембило,
настоятель Свято-Преображенського храму с. Свобода, Міжгірського р-ну
джерело: газета "Православне Закарпаття" http://pravsvit.org