![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/9d/3f/9d3fd7a902bd40d29ac00e3f85e432469up1nuxkdxx2ylt_conv_preview-big.jpg)
В історії світового футболу є і гравець з Мукачева, який отримав золоту медаль олімпійських ігор у Мельбурні.
Йожеф Беца народився у Мукачеві 6 листопада 1929 року. Розпочинав ігрову кар’єру за юнацький склад мукачівської тютюнової фабрики. У 1946 році був запрошений до дорослої команди «Більшовик» Мукачево. Хороша гра за мукачівську команду дозволила Йожефу Йожефовичу перейти у головну команду області ужгородський «Спартак».
Після двох років футболу у «Спартаку» був відправлений до армії. Служив у місті Станіслав (тепер Івано-Франківськ). Спочатку грав за команду дивізії, а потім за основну команду міста «Спартак». У 1953 році переходить до команди «ОДО» Львів.
Саме із львіського футболу Йожеф Беца потрапляє до московськог ЦСКА. У 1955 році він стає бронзовим призером СССР і виграє кубок країни. Вже через рік Йожеф Беца стає гравцем Олімпійської збірної СССР.
Олімпійські ігри проходили у Мельбурні в 1956 році. Збірна радянського союзу туди поїхала за перемогою, адже нещодавно був тріумф на чемпіонаті Європи. Для Беци це був пам’ятний сезон, адже завдяки його старанням команда пройшла збірну Індонезію, яка тоді мала один єдиний момент на останній хвилині матчу. Індонезійський форвард скористався провалом гравців СССР вийшов віч-на-віч з Яшином і обіграв його.Перед ним були лише пусті ворота, але прудкий Йожеф Беца кинувся доганяти суперника і у стрибку вибив «шкіряного» з ніг індонезійця.
Тоді Беца зазнав травми і більше не зміг вийти на поле, але увесь тренерський склад згадував той момент, як ключовий у Олімпійських іграх.
Завершив кар’єру у тридцять років через травми. Більшу частину тренерської кар’єри провів у Ростові на Дону. Останні роки життя провів у Мукачеві де місцева влада нагородила його званням почесного жителя. Помер у Мукачеві 24 лютого 2011 року.
Інші матеріали по рубриці ви можете прочитати тут: Гейзо Колочаї, Йосип Криж, Олекса Бокотей, Олекса Бокшай, Михайло Михалина, Михайло Коман.