![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/e3/b5/e3b51e12d9a647f39508f8e4im243e2bk3qmjj9xn3lc6kb_conv_preview-big.jpg)
Навіть побіжне знайомство з цим виданням дає підставу стверджувати, що фахівець виконав чималу роботу, що вона справді достовірна, дослідницька, скрупульозна, як і належить робити це справжньому історику-науковцю.
Мова – про біобібліографічний довідник «Історичний факультет Ужгородського національного університету», що побачив світ у видавництві «Гражда». Автор довідника – Микола Васильович Олашин, доцент, кандидат історичних наук, викладач УжНУ. Це наукове дослідження, порівнюючи з попередніми аналогічним, має ряд суттєвих переваг: тут подано короткий нарис розвитку історичного документу Ужгородського національного університету, вміщено бібліографічні статті про усіх викладачів з моменту створення вузу, подано відомості про професорсько-викладацький склад кафедр політології та філософії, коли вони входили до структури істфаку.
У вступному розділі проаналізовано здобутки, пріоритети та перспективи істфаку, якому виповнюється 65 років.
Досить детально описано навчально-методичну роботу, шляхи залучення професорсько-викладацьких кадрів до наукових пошуків. Не обійдено увагою і міжнародних зв’язків вузу, зокрема історичного факультету, його громадського життя.
Наступні розділи – «Декани історичного (історико-філологічного) факультету», Кафедра політології», «Кафедра філософії». Це – біографічні довідки з фотознімками посадовців, їх життєвий шлях, трудова діяльність, наукові досягнення, публікації тощо. Повірте, зібрати достовірні дані майже про 147 осіб – нелегка праця. Коли ж врахувати, що ці науковці працевлаштовані уже в різних містах, регіонах, а окремі з них навіть відійшли в інший світ, то стає ще більш зрозумілим, як скрупульозно доводилось упродовж років працювати дослідникам, відшуковуючи крупиці доробку кожного з них.
У пропонованій книзі є також відомості про навчально-допоміжний персонал працівників деканату, лаборантів.
Як і годиться, в науковому виданні є різні додатки, списки використаних джерел та літератури, а також періодичних видань, список основних скорочень, іменний покажчик.
Заслуговує на особливу увагу стаття доктора історичних наук, професора УжНУ Василя Івановича Ілька «З любов’ю до рідної альма-матер». Це – штрихи до портрета автора книжки – доцента Миколи Васильовича Олашина. До речі, В.І. Ілько разом з докторами наук О.Д. Довганичем та І.О. Мандриком рецензентом цього науково-довідкового видання. У названій статті називаються достоїнства автора Миколи Олашина – чесність, порядність, доброта, щирість, любов до рідного краю та України.
А, детально ознайомившись з цим довідником, можна ще доповнити риси науковця пунктуальністю, працьовитістю, комунікабельністю, любов’ю до знань, пошуків істини.
Рецензована книжка – це клопітка й наполеглива праця історика-дослідника, добрий подарунок своїй Альма-матер. Вона прислужиться вченим-історикам, краєзнавцям, аспірантам, майбутнім студентам, дослідникам історії, освіти та науки.
Довідник має привабливий і естетичний вигляд: обкладинки, кольорові ілюстрації, емблема історичного факультету.
Висновок напрошується однозначний: автор використав усі свої великі здібності у пошуковій діяльності, до місця солідного кінцевого результату: майже п’ятсотсторінкова книжка пішла до своїх поціновувачів. Наукова цінність праці – беззаперечна.