![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/9d/3f/9d3fd7a902bd40d29ac00e3f85e432469up1nuxkdxx2ylt_conv_preview-big.jpg)
І це при тому, що ні згадана громадська організація, ні партія чи її осередок не мають жодного офіційного документу щодо оренди комунального приміщення на вулиці Миру, в якому працюють.
Саме тому рішенням останньої сесії Мукачівської міськради приміщення за цією адресою (вулиця Миру 20) передали Червоному Хресту.
Хоча у Народної Ради Мукачівщини та партійного осередку Самопомочі, які фактично займають приміщення, було понад 2 роки, аби юридично оформити оренду приміщення, які вони займають.
Але вони цього не зробили: обмежувалися лише зверненнями до міськради, але їхні представники у міськраді (щонайменше 3 депутати від Самопомочі) жодного разу не ініціювали розгляд даного питання на сесії. А зараз заявляють про начебто примусове виселення.
Парадоксально, але виходить, що йдеться начебто про виселення з приміщення, яке партійці та активісти займають фактично самовільно уже понад 2 роки.
Поза тим, у численних заявах в соціальних мережах, мітингу з палаткою під будівлею ратуші в минулу п’ятницю та під час зустрічі з мером Мукачева організатори акції називають себе волонтерами і громадськими активістами, і заявляють про виселення саме волонтерів та громадських активістів.
Хоча насправді, усе не зовсім так. Організатори цих протестів є представниками партії Самопоміч.
Так, Юрій Кравчук, який у офіційних документах значиться як координатор Громадської Ради Мукачівщини, є депутатом міськради від партії Самопоміч, а Катерина Легерда є його офіційним помічником на громадських засадах, Олеся Габовда – офіційним помічником іншого депутата Мукачівської міськради від Самопомочі Богдана Фекете, як і Тамара Петьовка, яка одночасно значиться як секретар Президії Громадської Ради Мукачева.
Більше того, згадане приміщення, яке Народна Рада уже понад 2 роки займає без будь яких документів, одночасно є і офісом мукачівського партійного осередку Самопомочі. Це навіть вказано на центральному сайті Самопомочі.
Скрін з офіційного сайту Самопомочі, де зазначається приміщення за адресою вул.Миру, 20 як офіс партії
У цій будівлі, де начебто працює Народна Рада Мукачівщини та волонтери, насправді збираються партійці Самопомочі, проводять зустрічі з лідерами партії (зокрема з Семеном Семенченком), прийоми громадян та юридичні консультації під прапором саме партії «Самопоміч», а не Громадської Ради.
Зустріч у згаданому приміщенні з Семеном Семенченком у липні 2015 року. Фото з сторінки партійного осередку Самопомочі
На офіційній сторінці Самопомочі комунальне приміщення, яке мала би займати Громадська Рада Мукачівщини, називається юридичною приймальнею, і вона ж рекламується у газеті Мукачево, щоправда, за дивною адресою, яка в офіційних реєстрах відсутня
Фотокопія з останньої сторінки свіжого номера газети "Мукачево". Це оголошення розміщує газета періодично вже понад рік
Водночас, на мітингу під Ратушею минулої п’ятниці про це не було ні слова. Натомість звучали гасла про громадську та волонтерську організацію, яку начебто виселяють з комунального приміщення, яке передають організації Червоного Хреста.
Відтак, виникає відразу кілька запитань:
Перше – чому згадані волонтери та партійці за понад 2 роки роботи в комунальному приміщенні юридично не оформили права на нього у вигляді оренди? Тим паче, що мова йде про трошки більше 1 гривні.
Друге – яке право має партійний осередок Самопоміч використовувати комунальне майно без будь яких на те дозвільних документів? Тобто у цьому випадку йдеться також про самовільне займання приміщення, а це вже може стати підставою для припинення реєстрації осередку в Мін’юсті.
Третє – як так сталося, що за дивним збігом обставин, усі організатори акції протесту проти начебто виселення волонтерів та громадської організації є представниками однієї партії Самопоміч, чий осередок функціонує в згаданій будівлі?
Четверте – чи знають в центральному офісі партії Самопоміч про ситуацію з офісом їхнього осередку і таку публічну активність їхніх партійців, зокрема організацію мітингів з дуже неоднозначними заявами та вимогами?
І п'яте питання риторичне: чи мають моральне право називати себе волонтерами та громадськими активістами люди, які відверто маніпулюють громадською думкою та підміняють інтереси громади партійними інтересами, прикриваючись ширмою волонтерства та громадського активізму?