![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/9d/3f/9d3fd7a902bd40d29ac00e3f85e432469up1nuxkdxx2ylt_conv_preview-big.jpg)
Іршавська – остання придатна для експлуатації вузькоколійка. На початку 20-го століття Закарпаттям тягнулося понад тисяча кілометрів вузькоколійок різного господарського призначення. Здебільшого їх тягнули у гори – для вивезення -AAA+ деревини з лісів.
Тим часом у сусідній Угорщині нині беззбитково діють два десятки вузькоколійок. А в Польщі гірська Бещадська залізниця протяжністю усього 35 кілометрів щорічно перевозить 40 тисяч туристів і отримує 100 тисяч євро прибутку.
Серцем цього локомотива є потужний двигун – танковий. Саме він легко тягне за собою чотири вагони. Цього разу єдині його пасажири – Святий Миколай із помічниками.
«У нас теж через село проїджав поїзд. І часто ми їздили до школи на навчання»,– згадує греко-католицький священик отець Михаїл
На кінцевій станції – в Іршаві – Святого Миколая зустрічають місцеві дітлахи. Діти просять Миколая зробити залізницю дитячою.
«Миколаю, нам дуже приємно за подарунки, дуже вдячні вам. Але ми б дуже хотіли, щоб не закривали нашу вузькоколійку. Це для нас як казка», – просить школярка Ярослава Крайдуб.
Далі потяг уже не їде – за Іршавою колію частково розібрали. У зворотній шлях – до Виноградова – у потязі лише двоє людей: пасажирка та провідник.
«Раз на тиждень я їжджу, у середу. А постійно не можу – холодно», – розповідає жителька міста Виноградова Наталія Мейгеш.
Але навіть для однієї пасажирки потяг опалюють – хоч і не увесь.
У решті трьох вагонах – морозно, двері навстіж. Провідник Петро розповідає – у базарні дні всі вагони набиті пасажирами. Переважно пенсіонерами, котрі мають право на пільговий проїзд. Машиніст додає – і у звичайні дні пасажирів теж би було чимало, якби змінити графік на зручніший для людей.
Микола Устич, машиніст локомотива: «Дуже ранком йде. Люди йдуть пізніше на роботу».
Від того, що доводиться возити вітер, вузькоколійка щороку має понад 5 мільйонів збитків. Відтак залізничне начальство час до часу погрожує її закрити.
«Я з 93-го року начальником станції. Постійно закривають і закривають. Проте кажуть, що і в 2012 не закриють», – коментує ситуацію начальник станції Іршава Василь Томаш.
За два минулі роки протяжність цього залізничного маршруту скоротилася вдвічі. Тепер потяг їде в один бік лише 62 кілометри. Закарпатські обласні та районні урядники категорично проти закриття вузькоколійки. А «Укрзалізниця» у відповідь пропонує місцевій владі допомогти в експлуатації збиткового підприємства. Наприклад, спільно створити комунальне підприємство або ж передати вузькоколійку в оренду. Однак усі ці наміри залишаються деклараціями на папері. Не зацікавили чиновників навіть уже готові пропозиції європейських колег, які експлуатують подібні малі залізниці.
«Вони, наприклад, розробили проект, яким чином можна використати цю залізницю в туристичній галузі. Але цей документ, на жаль, знаходиться в мене на руках. Це не зацікавило жодну абсолютно людину ні в « Укрзалізниці», ні з органів державної влади», – розповідає керівник громадської організації «Боржавська ініціатива»Денис Добра.