![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/9d/3f/9d3fd7a902bd40d29ac00e3f85e432469up1nuxkdxx2ylt_conv_preview-big.jpg)
Останнім часом чи то на сесіях районної ради, чи на інших публічних акціях від районного керівництва тільки й чути – нема грошей, хто б і що не пропонував позитивного для елементарного розвитку Тячівщини.
Але, якщо пильно звернути увагу на кошти, отримані для району з держбюджету, то воно виглядає дещо інакше, позаяк якась копійчина на Тячівщину поступає, і при вірному, раціональному використанні цих грошей таки можна помало працювати. Латати дороги у тому числі. Правді бути, треба працювати, можливо не ходячи щоднини у машликові та костюмові, розводячи від безсилля руками. Бо економіка Тячівщини розвалюється на очах у мешканців району, а голова райдержадміністрації І.В. Бринзяник береже, мов порцеляну, міську раду за рахунок районних коштів.
Шановні земляки, а-ну поцікавтеся самі, скільки коштів отримує з райбюджету місто Тячів, і скільки ваше село? Щоб далеко не блукати за фактами, ось вам один стовідсотковий. Нещодавно славно і гучно тячівці відсвяткували день свого міста. Нам грали і співали, у небо феєрверки злітали, коротше, славили самі себе наші вожді за наші гроші читаво. І добре би це все було, якби навіть у тячівських дитсадочках дітки мали мило та туалетний папір. Тут слава далеко не владі, що батьки скидаються копійчатами для своїх чад. А з Тячівки школярі не мають чим діставатися до міських шкіл, у яких навчаються. Зате співачка Наташа Могілєвская на файне життя собі заробила відчайдушними криками та декількома піснями. То нема грошей?
Нікому не співаю осанної, але екс-голова Тячівської РДА Василь Йовдій свого часу міг знаходити кошти для успішної праці в районі, від чого не страждав ні малий, ні середній підприємець. Робота велась тоді ледь не по всіх напрямках господарства краю. То чи не краще, замість розводити руками, постійно скаржитися буцім-то немає грошей, при відсутності намагання віднайти їх для громади, а ті, що є, направити у потрібне для громади русло, чесно і спокійно подати у відставку. Можливо, хтось інший зможе працювати не по-совковому? Адже малювати райдужні перспективи на газетному папері – одне. А вирішувати нагальні потреби довіреного тобі люду – інше, пише Петро Кріс, газета "Справа честі".