![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/f9/97/f997803295504a41b90cf391437df2e6fbqqvskgnz7tcju_conv_preview-big.jpg)
Міністерство охорони здоров`я розробило перелік харчових продуктів, щодо яких здійснюється контроль вмісту генетично модифікованих організмів (ГМО), і після узгодження з відповідними центральними органами виконавчої влади його буде затверджено на рівні уряду.
Про це повідомили у Міністерстві економіки.
До зазначеного переліку входять продовольча сировина та харчові продукти, які з неї можуть вироблятися, а саме: соя, кукурудза, картопля, томати, кабачки, диня, папайя, цикорій, цукровий буряк, ріпак, льон, бавовна, пшениця, соняшник, рис, харчові добавки, вироблені з ГМО, та харчові продукти для спеціального дієтичного споживання, отримані з ГМО.
Разом з цим, Мінекономіки має намір створити у системі Держспоживстандарту 17 лабораторій з визначення якісного та кількісного вмісту ГМО у продукції.
Як повідомлялося, Мінекономіки розробило законопроект про внесення змін до законів "Про безпечність та якість харчових продуктів" і "Про захист прав споживачів" у частині відміни обов’язкової вимоги вказувати при етикетуванні харчових продуктів позначку "без ГМО" та встановлення обов’язковості вказувати при етикетуванні харчових продуктів інформацію про наявність у харчовому продукті зареєстрованих ГМО або вироблення складових (інгредієнтів) харчового продукту із зареєстрованих ГМО.
Зміни запропоновані з метою недопущення невиправданих витрат суб’єктів господарювання на маркування продукції та приведення національного законодавства у відповідність з європейським законодавством.
На сьогодні вартість одного випробування харчового продукту на вміст ГМО становить від 600 до 800 гривень.
На сьогодні в Україні діє 28 лабораторій, які здатні визначати вміст ГМО у продукції, з них 9 – у системі Держспоживстандарту та 17 – у системі МОЗ.
Суть системи відстеження полягає у тому, що на першій стадії розміщення на ринку товарів, що складаються з ГМО або містять ГМО, оператори повинні забезпечити передачу такої інформації в письмовій формі операторові, який отримує товар. Така інформація повинна обов’язково передаватися на всіх наступних стадіях розміщення товару на ринку від одного оператора до іншого.