![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/9d/3f/9d3fd7a902bd40d29ac00e3f85e432469up1nuxkdxx2ylt_conv_preview-big.jpg)
Апостол Андрій був одним із перших учнів, що пішли за Христом.
Саме тому його й називають Первозванним.13 грудня, день апостола Андрія Первозванного, можна вважати перехідним святом з осіннього циклу календарних свят до зимових. Воно багате на народні традиції, саме з ним пов’язана ціла низка обрядів та магічних дій. Свято Андрія називають ще дівочим…
Найбільш поширеними звичаями серед лемків, відзначає І.Красовський, у цей день було приготування пирогів для ворожіння, виливання воску, рахування коликів у плоті. Ввечері напередодні цього свята дівчата сходилися в якійнебудь хаті на «вечурки» і ворожили. Зокрема, виливали розтоплений віск на холодну воду, який, застигаючи, набирав різних форм. Дівчата гадали, що чекає на них: чи скоро одружиться, чи буде багатою, скільки матиме дітей тощо. Ворожіння інколи викликало сміх.
Або ось: дівчата готували пампушки з тіста, потім розкладали їх на дерев’яній лавиці, далі впускали собаку і спостерігали, чию пампушку він ухопить першою. Відтак дівчина, що її спекла, першою вийде заміж. Виходили дівчата на подвір’я і слухали, звідки перший собака загавкав — звідтіля повинен жених прийти. Хлопці теж ворожили, рахуючи колики у плоті.
Ворожили також і зранку на Андрія. Біля хати дівчина крадькома сіяла льон. Якщо вранці першим через нього перейшов парубок — це означало, що скоро відбудеться весілля. Якщо ж жінка, кішка або собака, то це віщує подальше дівування. Зранку на Андрія дівчина відламувала гілки з фруктового дерева і садила в хаті у горщечки, позначала їх іменами того чи іншого хлопця. На якій гілці першими з’являлись брунькилисточки до Різдва — за того парубка впродовж року і мала вийти заміж.
Обряди осінньозимового циклу серед бойків, відзначає Н.Здоровега, регламентували хід робіт, пов’язаних із землеробством і скотарством. Із цього циклу свят виділяється обрядовість дівочого свята Андрія. У цей день дівчата загадували свою долю, майбутнього чоловіка, час наближення весілля. Дівчатабойкині теж сіяли льон, примовляючи: «Андрію, Андрію, лен на тя сію, дай ми, Боже, знати, з ким буду збирати». Заволочували посіяний льон штанами, потім клали їх під голову. В цю ніч мав приснитись наречений.
Сліди аграрної магії, відзначає К.Кутельмах, треба шукати і в окремих ворожіннях на врожай серед гуцулів, характерних для осінньозимового періоду. В день Андрія подекуди намагалися для забезпечення врожаю із земельної ділянки набрати з дев’яти меж по грудці землі. Зібрану землю необхідно було загорнути у дев’ять шматків матерії і закопати на городі, а через кілька днів відкопати і розсіяти на своєму городі.
День св. Андрія, відзначає М.Тиводар, вважався днем дівчат, які наповнювали його обрядами і магічними діями любовної магії. І лише в селах Тячівського і Хустського районів, щоб захистити худобу від хижаків, заборонялось у цей день чоловікам працювати. В інших місцевостях Мараморощини хлопці ввечері, тобто напередодні свята, на кожен дев’ятий кіл на кошарі зав’язували стрічку. Зранку йшли дивитися. Якщо був кіл кривим, то і наречена буде кривою. Так само ворожили й дівчата, окремі ворожіння збереглися й нині.