![](https://mukachevo.net/uploads/media/images/image/e5/e6/e5e601bf4eb84a3e8b0fe048795b82cdp0ldj9dpz70jlor_conv_preview-big.jpg)
Найкраще історію життя села Текова, що розташувалось у Виноградівському районі Закарпаття, вивчили його довгожителі. Удостоїтись такого звання може не кожний. А в Текові їх живе декілька, причому усі вони — жінки. Закарпатська газета "ФЕСТ" з`ясовувала, як складалась їхня доля, у чому секрет їх довголіття, чим живуть вони нині та чи здійснились їхні життєві мрії...
ВОНА НАРОДИЛАСЯ В США, АЛЕ СТАЛА ВЕТЕРАНОМ ПРАЦІ В СРСР
Найстаршою жінкою Текова є 92-річна Ганна Поп, яка народилась у США. У її родині виховувалось троє дівчат та двоє хлопців. Вона була другою за віком після старшого брата Івана Пребуша, члена відомої розвідницької групи часів Другої світової війни Ференца Патакі, партизана-ПІдпільника, закатованого в концтаборі Да-хау. Коли Ганна Павлівна приїхала в Теко-во, їй виповнилось 8 років. Разом із нею повернулася вся її родина, за океаном залишився тільки брат Павло. Героїня нашої розповіді, закінчивши сільську школу, працювала завскладом у колгоспі, була членом виконкому сільської ради та народним засідателем. У 1978 році за сумлінну роботу отримала медаль «Ветеран праці». Улюбленим заняттям Ганни Павлівни було вирощування квітів. Позаяк своїх дітей не мала, всю силу і душу віддавала роботі. Ені-нийнія (так її називали в селі) 20 років була дякинею в греко-католицькій церкві. Сьогодні бабусю уже підводить здоров`я: зір впав, але поки бачила, могла читати пресу, дивитись телепередачі. Тепер любить слухати радіо. Доглядають за 92-річною бабцею родичка Єлизавета Бан із чоловіком Василем та своїми дітьми. За опікунство отримують від держави сім (!) гривень на місяць, тоді як, до прикладу, у Росії такий догляд оцінюють у 2000-4000 рублів.
УЛЮБЛЕНЕ ЗАНЯТТЯ ІЛОНКИ-НИЙНІІ — ПРИГОТУВАННЯ ЇЖІ
Трішки молодшою довгожителькою у селі є Гелена Томаш, якій виповнилось 90 років. Народилася також у США, щоправда, у штаті Пенсільванія, у м.Дукхен. її батько Юрій Кекерчень молодим юнаком поїхав за океан на заробітки, де знайшов свою половинку. Але не американку - свою землячку, родом із с.Чепа Виноградівського району, Естеру Газдик. Тато її працював на металургійному комбінаті, а мати варила обіди закарпатським емігрантам. Ілонко-ний-нія, як звертаються до Гелени Юріївни односельці, була середущою в сім`ї. Вона любить розповідати про свого батька. Зокрема, той, дізнавшись, що з сільської церкви у рідному селі демонтували дзвін, аби переплавили на гармати, дав собі слово, що заробить в Америці гроші на придбання дзвону для церкви та купівлю землі. У цьому шляхетному починанні йому допомагали інші емігранти, але найбільший вклад зробили... негри! Ще до повернення на свою батьківщину накоплені кошти він передав греко-католицькому священику Євгену Ференчіку. У 1925 році 8-річна Геленка опинилася разом із батьками в Текові, де закінчила початкову школу. Продовжила навчання у Севлюші (присілок Виноградова).
Хвороби не обминули американську теків-чанку: у 14 років перенесла черевний тиф. Хворіла і на малярію. Заміж вийшла у 1946-му, коли їй виповнилось 29 років. Через два роки народився син Юрій, ще через два — дочка Маргарита. До слова, її брат у 1935 році поїхав до Америки і тільки в 60-х роках приїхав на три дні, щоб побачити рідню. Помер у 1971 році, а в США залишились двоє дітей і двоюрідна сестра.
Гелена Томаш говорить по-українськи, по-угорськи і дещо розуміє по-англійськи. А ще любить читати, особливо про політику. Ознайомлюється і з закарпатською пресою — читає місцеву газету «Новини Виноградівщини», а також «Фест» і «Новини Закарпаття». Як розповідає її дочка Маргарита Юріївна, її мама дуже любить готувати їсти, чистити кукурудзу, квасолю та збирати насіння. Є у Ілонко-нийніїі мрія: щоб держава більше турбувалась про престарілих. Бабуся гарно виглядає на свої роки, хоча й ходить, спираючись на палицю. Секретом довголіття вважає дотримання постів, а також вегетаріанську іжу.
"УДАРНИЦЯ КОМУНІСТИЧНОЇ ПРАЦІ" НИНІ ПОЛЮБЛЯЄ ДИВИТИСЯ СЕРІАЛИ
Наймолодша довгожителька — 87-річна Марія Січ, яка народилась у Підвиногра-дові, в колгоспній родині. Закінчивши го-рожанську школу у Севлюші, у 19 років вийшла заміж за Карла Січа, родом із Текова. Згодом її чоловік пропав безвісти на вгині. Марішко-нийнія народила трьох дівчат: Мальвіна, як і мама, 40 років пропрацювала дояркою, Олена встигла попрацювати і в колгоспі, і на залізниці. Молодша дочка Марія присвятила життя роботі у дитячому садку. Все своє життя наша героїня віддала роботі. Була передовою дояркою в колгоспі, мала звання «Ударник комуністичної праці», отримувала премії, а одного разу навіть за заслуги їй подарували телятко. Здоров`я уже помаленьку підводить Марішко-нийнію: підвищується артеріальний тиск, упав зір. Але вона любить дивитись телесеріали. їсть все, хоча не любить гречки. Доглядає бабцю онук В`ячеслав Бугров із дружиною Марією. А загалом вона має сім онуків та шість правнуків.
...А ЧОЛОВІКАМ ПОЛІТИКА БАЙДУЖА
Найстаршим чоловіком у Текові є Михайло Молнар, який народився у вересні 1920 року. У рідному селі закінчив школу, працював у Веряці столяром аж до пенсії. Має трьох дітей: синів Михайла та Василя і дочку Маргариту, яка була директором школи у сусідньому селі Гудя. Сьогодні наш довгожитель живе в оселі сина Василя, часто сидить на лавці, спершись руками на палицю, а ще любить поговорити та пожартувати. Згадує, що найкращий відпочинок був на ловлі риби на Тисі. З задоволенням дивиться телевізор. На відміну від бабусь, він має чудовий зір і... не любить перейматися політикою.